Carrie Bradshaw kender god sex (og er ikke bange for at spørge)
En amerikansk pige i Paris (del une)
Noget tøj venter en evighed på at komme et særligt sted hen.
Det samme gælder mennesker.
Hej, det er Alek. Hold op med at pakke. Der er tøj i Paris.
Vi ses i morgen. God tur.
Det er Miranda. Nej, jeg ringer ikke for at bede dig om ikke at rejse.
Det er tre uger siden. Jeg har bestilt bord til os.
Du flyver kl. 21. Vi spiser kl. 18, som pensionister. Tak.
Eller måske merci beat... Du må ikke rejse.
Carrie, det er mig. Jeg er i byen.
Jeg vil gerne mødes. Ring til mig.
Det sædvanlige nummer...
Slettet.
Efter flere timers pakning gik jeg ud for at få den sidste nadver.
Hvis Muhammed ikke vil komme til bjerget...
- Hej, tøs. - Hej.
Jeg var i nærheden, og jeg så, at der var lys.
- Kan vi tale sammen?
Jeg har en middagsaftale.
Klokken er 17.45.
Hop ind. Det er koldt.
- Raul, gider du? - Lad ham blive. Det er koldt.
Han er en hård negl, ikke?
Jeg giver gode drikkepenge.
- Undskyld, jeg ikke ringede tilbage. - Jeg følte mig som en krævende tøs.
- Har jeg gjort dig vred? - Nej, men...
Jeg har haft travlt.
Jeg ved godt, jeg gik i panik over vores forhold...
Du var fantastisk, så jeg...
Må jeg godt tale ud?
- Jeg har tænkt over det... - Du behøver ikke.
Der er ingen grund til det.
Alt er i orden.
Raul fryser, og jeg skal gå.
Okay. Middag i morgen?
Drinks?
Nu føler jeg mig som den tøs igen.
Jeg rejser til Paris i aften.
Paris? Jamen dog.
- Endelig holder du ferie. - Det er ikke ferie.
Jeg skal derover med en, jeg har et forhold til.
Han er skøn, og jeg er lykkelig. Så du må ikke have det dårligt med det.
Farvel.
Vent, vent, vent.
- Hvad mener du med farvel? - Jeg skal gå.
Stands!
Du kan da ikke bare sådan sige farvel og styrte ud af bilen.
Flytter du til Paris?
Hvornår ville du sige det?
- Hvem er han? - Han hedder Aleksandr Petrovsky.
En ruski?
- Det var bare for sjov, Carrie. - Du gør det hver eneste gang!
Har du en radar eller hvad?
"Carrie er lykkelig, jeg må hellere spolere det"?
Hvad? Nej. Jeg kom for at fortælle dig noget. Jeg kvajede mig.
- Du og jeg... - Ikke noget "du og jeg"!
Du får ikke lov at køre rundt med mig igen!
- Carrie, det er noget andet nu... - Det har aldrig været noget andet!
Men nu har jeg fået nok! Du skal ikke ringe, nogensinde.
Glem mit telefonnummer. Glem mit navn.
Du kan komme her så tit, du vil, for jeg bor her ikke længere.
Nu hvor jeg har en anden, nu hvor jeg rejser, er det noget andet.
Ved I, hvem han er?
Peter fra "Peter og Ulven". Det er for sent, han siger det.
- Sagde han, han elskede dig? - Nej. Det... Nej.
Det er en allegori. Han har gjort det her i årevis.
- Og jeg har fået nok. - Så læg det bag dig.
Det har jeg gjort. Det værste er, at han ødelægger min sidste aften her.
Han kan rende mig! Og det siger jeg ellers aldrig.
- En til? - Jeg skal være ædru.
Jeg vil se fantastisk og afsindig udhvilet ud.
Okay...
- Piger... - Hold op, jeg begynder at græde.
- Hun har ikke sagt noget. - Men jeg ved, det kommer.
Tak, fordi I har ønsket mig alt godt her i aften.
Trods visses mening om, at jeg rejser...
Jeg har aldrig haft en mening om noget.
- Vil I ikke nok holde op? - Så, lille sprinkleranlæg.
Der var noget, der slog mig i dag.
Sæt jeg... Sæt jeg aldrig havde mødt jer?
Nu tager vi os sammen.
- Jeg vil godt kunne komme her igen. A e
Okay, sig noget usentimentalt.
Kemoen har bragt mig i overgangsalderen.
- Mission udført. - Jeg får de vildeste hedeture.
- Jeg smider tøjet hele tiden. - Hvad var din undskyldning før?
Jeg kommer til at savne dig, din so.
Hold da op. End ikke "so" standsede hende.
Det er mig. Læg en besked.
En taxi til Bradshaw. Bil nr. 221 nede på gaden om to minutter.
Det er ved at være sent, og vi skal tidligt op og til pilates.
- Mere varm koffeinfri? - Er du gal?
Jeg tror, det kan blive vores bedste velgørenhedsarrangement nogensinde.
Mona. Fortæl om godteposerne.
Tak, Sheila.
Først er der brystkræft-småkagerne.
- I guder! - Hvad er der?
Alle brystkræft-arrangementer de seneste fem år
har uddelt brystkræft-småkager.
Brystkræft-småkager rager mig, og jeg har haft brystkræft.
Fattet.
Nogle af deltagerne kæmper mod kræft.
De har brug for noget lidt mere inspirerende end en skide småkage.
- Er her ikke ret varmt? - Vi har fået kagerne doneret.
Men du har ret. Vi må finde noget inspirerende og vildt til kvinderne.
- Så de får dig. - Hvabehar?
Du skal holde en lille tale.
- Men hvad skal jeg sige? - Noget inspirerende.
Noget, du tror, de godt vil høre.
Men... mine svigerforældre, ægteparret Lieberman, kommer.
Så prøv at holde igen med bandeordene.
Må jeg godt bede om noget vand?
Tank op.
Lidt langsommere, sil vors piait.
- Amerikaner? - Newyorker.
Je m'appelle Carrie Bradshaw. Jeg er her med Aleksandr Petrovsky.
Udmærket, ms. Bradshaw. Mr. Petrovsky sidder vist i salonen.
Okay.
Så... bagagen...?
Merci. Tak.
- Carrie! - Hej.
Hvor er jeg glad for at se dig.
Du skal møde min datter, Chloe.
Undskyld. Jeg fangede kun klokkeslættet.
- Du kan ikke fransk. - Jeg er ved at lære det.
Chloe sagde, hun har det hæsligt
og vil tage sig af dage.
Hun er lidt melodramatisk. Kærestesorger.
Det er mit gebet. Fortæl om sjoveren.
- Det er første gang, du er i Paris? - Ikke hvis man tæller film med.
Tænk, at jeg endelig er her. Jeg skreg næsten, da jeg så Eiffeltårnet.
Rædsomt. Det var udholdeligt før, men efter de lavede lysshowet...
Fuldstændig smagløst.
Jeg ville mødes med Chloe i aften
men hun har kun tid til sin gamle papa til engang i eftermiddag.
I skal da ikke hænge på mig.
Hvis jeg er med, går halvdelen af tiden med at oversætte.
Jeg pakker ud, tager en lur... og prøver at vænne mig til tidszonen.
Jeg har også en tidlig middagsaftale med nogen fra museet.
Men jeg spiser let, så vi kan gå ud senere, ikke?
- Jeg er i Paris. Tænk ikke på mig. - Okay.
Ni ses.
- I lige måde. - Tak. Farvel.
- Hvilket værelse? - 625.
Ti timer senere...
Klædt på til narrestreger, men ingen Petrovsky...
Hvor er anbefalingen fra din dommerven?
Her.
Jeg henter Carries sammen med hendes post.
Tænk, at det er så svært at få et uønsket barn.
Privat adoption er meget konkurrencepræget.
Værre end adoption fra Kina?
Skat, Gud skal nok sende os et barn et eller andet sted fra.
Vores opgave er at indsende alle papirerne
og være påtrængende grænsende til det irriterende.
Amen.
Undskyld.
Middagen på museet var et kæmpestort arrangement
med udstillingens sponsorer og andre mæcener og blå, blå, bla.
Hvorfor ringede du ikke?
Det gjorde jeg også. Du havde slået "vil ikke forstyrres" til.
Ah... nå ja. Det havde jeg glemt.
Fik du sovet?
Fik du sovet nok?
Det er spisetid i New York.
Du ligner en dessert.
- Hvad har du under din millefeuille? - Millefeuille. Tusind lag.
En... to... tre...
fire... fem... seks...
syv... ofte...
ni... ti... elleve...
Nej... Hold op! Hjælp!
Hvis I vil se, hvordan brystkræftramte ser ud, så kig jer omkring.
Det er kvinden på renseriet, sygeplejersken på børneafdelingen
den enlige mor, der henter sit barn fra skolen.
Er der slukket for varmen?
Skide kemo. Hvor kom jeg til?
Det er kvinden med det sigende smil.
Et smil, der siger: "Jeg vandt over kræften. Verden kan bare komme an."
Den er god, ikke?
- Hvad? - Det er lidt opstyltet.
- Det lyder ikke som dig. - Det er en inspirationstale.
Hos AA er de mest inspirerende taler nede på jorden.
Nede på jorden?
Det er en fin velgørenhedsfest, ikke party hos P. Diddy.
- Jeg siger bare, at sandheden er stærk. - Du kender AA, men jeg kender PR.
Øjeblik. Jeg skal ud og stikke hovedet i fryseren.
Efter en uge besluttede jeg, at mit fransk var parat
til den ultimative prøve: en shoppedag.
Jeg slog mig ikke.
Ah, min taske.
- Vi har vist været på shopping. - Jeg faldt.
Jeg faldt hos Dior.
Jo mere jeg købte...
jo mindre ville jeg være "amerikaneren, der faldt hos Dior".
Sådan tænker de ikke.
Ikke mere. Det er shopping-udgaven af det hvide snit.
Stakkels pus.
Min taske røg ud over det hele.
Jeg er taget helt fra New York for at sidde på hug og rode hos Dior.
Jeg gad end ikke tjekke, om mine kreditkort var der.
- Et af dem var der i hvert fald. - Et, jeg ikke kan bruge igen foreløbig.
- Åh nej. Nej, nej... Åh nej! - Hvad er der?
Min Carrie-halskæde lå hernede.
Jeg kan ikke finde den.
Den er her ikke.
Min Carrie-halskæde er bare ikke blevet væk!
Var den forsikret?
Den var billig, men...
Den er uvurderlig.
Jeg har haft den en evighed.
Hallo?
- Carrie! Hvordan går det? - Jeg er så ked af det.
Hvad er der galt?
Jeg har tabt min Carrie-halskæde, og den er væk
og den vil aldrig kunne erstattes
og jeg købte den på det der marked, hvor vi var sammen.
- Jeg er så ked af det. - Jamen, det forstår jeg da godt.
Det er der ingen i Paris, der gør. Eller rettere, de forstår ikke mig.
- Tag hjem. - Jeg har kun været her en uge.
Bortset fra halskæden, hvordan går det så?
Jo, altså. Det er svært. Sværere end jeg havde regnet med.
Jeg kan ikke forstå sproget, og det er for koldt og vådt til at gå hele dagen.
Jeg har set alle museerne to gange.
- Jeg føler mig ligesom fortabt. - Hvad med Alek?
Udstillingen lægger beslag på mere tid, end han ventede, så jeg er meget alene.
- Kom hjem. - Jeg er jo lige kommet.
Jamen du lyder så nedtrykt.
Jeg er bare pivet. Jeg mistede min halskæde
og så så jeg nogle piger spise frokost sammen, og...
Jeg... Jeg kom bare til at tænke på, hvor meget jeg savner jer.
I lige måde.
Det er latterligt! Jeg har altid drømt om at komme til Paris!
Jeg har bare for meget tid til at gå og gruble.
Hvad mener du?
Hvis jeg siger noget, lader du så være med at bruge det mod mig senere?
Okay.
Jeg kan ikke lade være med at tænke på Big.
På... hvordan det ville være, hvis jeg var her med Big.
- Hallo? - Jeg er der.
Når mit forhold til en fyr ikke er perfekt
sammenligner jeg ham altid med Big.
Ah nej, den franske telefon siger noget, jeg ikke forst...
Carrie...
Hvis I vil se, hvordan brystkræftramte ser ud, så kig jer omkring.
Det er kvinden ved siden af jer på renseriet
sygeplejersken... på børneafdelingen...
den enlige mor, der henter sit barn fra skolen.
Jeg sagde inspiration, ikke perspiration.
Hun er modig. Hun er kompetent.
Hun er jer.
Hun er sgu mig!
Og hvis nogen af jer har hedeture som mig, fortjener I sgu en medalje.
Ikke nok med at jeg taber håret. Nu løber mit ansigt ned ad mit designertøj.
Nå, hvad fa 'en...
Det var bedre.
Sådan, min tøs!
Hej, det er mig. Læg en besked.
Det er mig.
Du bad mig lade være med at ringe.
Jeg ved ikke, om du hører det her, men jeg var nødt til at ringe.
Så vidt jeg kan se, har jeg intet at miste... bortset fra dig.
Jeg vil ikke miste dig igen, Carrie. Jeg elsker dig.
Det er Charlotte.
...og hendes computer lå og flød på sengen.
Jeg har ikke nogen høj stjerne hos jer.
- Det ville jeg ikke sige. - Det ville jeg.
Guderne skal vide, at jeg har kvajet mig over for Carrie.
Jeg har lavet lort i det. Mange gange. Det ved jeg.
Jeg har brug for et råd fra jer.
I kender hende. Hun elsker jer over alt.
Og man er glad, bare man får fjerdepladsen.
Men jeg elsker hende
og hvis I mener, jeg har en chance, tager jeg det første fly til Paris.
Jeg går gaderne tynde, til jeg finder hende.
Men hvis I mener, hun virkelig er... lykkelig...
...Vil jeg ikke spolere det for hende
og så fordufter jeg.
Hent vores tøs.
Hvad er det?
Du godeste!
Det er ikke Carrie-halskæden, men det er en halskæde til Carrie.
Du milde. Det er da ikke diamanter, vel?
Lad os sige, at du ikke bør rende rundt med den i håndtasken.
- Jeg håber, den kan opmuntre dig. - Tak.
Vil du prøve den på?
Okay...
- Sådan? - Smukt.
Jeg ved godt, jeg har haft travlt
men når udstillingen er åbnet, skal vi være sammen hele tiden. Det lover jeg.
Det er Andre, min bedste ven.
Oversat af Marie Christensen